PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
Tento týden se k nám
opět připojí hvězda japonské ragbyové reprezentace, Yu Tamura.
REPREZENTANT V RAGBY
- Díky, že jsi přišel. - Díky za pozvání.
Co si myslíš?
Užil sis náš pořad přímo ve studiu?
Nečekal jsem, že se bude během promítání tak moc mluvit.
Promiň.
Musím se vážně soustředit,
abych měl co říct, až se mě pak zeptáte.
- Promiň. - Musím poslouchat je i vás.
- Nezlob se na nás. - Užitečná zpětná vazba.
Projdeme si epizodu z minulého týdne?
Měli bychom. Měla překotný vývoj.
Haruka dala Peppemu...
Byla k němu upřímná a nakonec se s ním rozešla.
Myslel jsem, že jim to vyjde.
Neměli jsme moc příležitostí se navzájem víc poznat.
Souhlasím. Moc jsme spolu nebyli.
To je ten hlavní důvod, proč jsem se tak rozhodla.
Nebylo by to správné.
K našemu překvapení oznámil odchod z Terrace House i Ruka.
Yu byl velmi smutný.
...kteří předtím odešli, za jejich pomoc.
Díky.
Zítra
- odejdu z Terrace House. - Co?
- Mrzí mě, že odchází. - Vážně.
Zajímal mě jako člověk.
- Doufám, že si udělá kanál na YouTube. - Doufám.
- Videa jen o Rukovi? - Ano.
- Co si o tom myslíš? - Začal bys to sledovat?
Začal. Ale myslím, že by to byl naprostý chaos.
- Dobrý postřeh. - Byl by to chaos.
A jako avatar by měl brokolici.
- A pak... - Ano?
- Ryo se vyznal... - Vskutku.
- ...ze svých citů k Haně a Emice. - Ano. Kdo by to tušil?
Nemá vůbec zájem.
No, já mám rád starší holky, kterých se můžu...
zeptat o radu a tak.
A to s holkama v domě nepůjde.
Je mu kolem... počkat, kolik mu je?
- Je mu 26. - A tobě, Yu?
- Je mi 30. - Věk dělá rozdíl...
Jsi ženatý?
Ne, svobodný.
- Vážně? - Ano.
Možná...
Ne, to by nešlo. Prosím tě.
Ani by mě nenapadlo si ho vzít.
Máš přítelkyni?
- Nemám. - Aha...
Takže jsi volný hráč?
Musí mít někoho vyhlídnutého, ne?
Ani ne...
Pokud je svobodný, jaké omezení tam mohou být?
Je to komplikované.
Vyzkoušel by sis někdy Terrace House?
Představ si, že se tvá ideální partnerka nastěhuje do domu.
V tom případě...
- Musel bych se nastěhovat. - Já to věděl.
- Pochopitelně. - Rádi bychom tě tam měli.
Nemohl bych být tak přísný.
- Pochopitelně. - To by nešlo.
Nemohl bych nadávat na „bezpáteřního ragbistu“.
To ne.
Ale došlo mi, že mě přitahuje Ryo.
- Páni. Placák. - Takže proto...
Počkej...
Musela to pro ně být vzrušující chvíle,
když jim došlo, že jsou rivalky a jde jim o stejného muže.
Hana je do něj naprostý blázen.
- Neskrývá to. - Až po uši.
Během zápasu fandila hlasitě. Ani jedna z nich nedokázala skrýt své nadšení.
Takže...
pořád doufáš, že se tady zamiluješ?
Nemyslím, že někoho můžeš přitahovat, když nemáš ve věcech jasno.
- Pojďme na večeři. - Dobře.
Takhle to skoro vypadá,
- že ji vodí za nos. - Souhlasím.
- A pak Peppe. - Peppe také odešel.
- Vyšel mu jeho seriál! - A odešel.
Ano, koupil spoustu výtisků.
Myslím, že to byla
nejfilmovější scéna v historii našeho pořadu.
- Pravda. - Ten odchod měl význam.
Tiramisu.
Je to záměrné.
Znamená to „dávat radost“.
Chtěl jsem se s vámi hezky rozloučit.
Chtěl jsem oslavit mangu i odchod s touhle dobrotou.
- Věděli jste, že dezerty mají význam? - Že?
- Význam dezertů. - Bylo to od něj milé.
Význam dezertů a květin. Baví ho to.
- Vzpomínám si na scénu s růžemi. - Ano?
Zajímá mě, jací budou nováčci.
To byl násilný přechod!
Ještě jsme vzpomínali na Peppeho.
- Tak je to tady. - Jo.
26. TÝDEN
MULTI KULTI POD JEDNOU STŘECHOU
Víš co?
Nijak zvlášť mě to nedojalo,
ani když jsem viděl mangu v obchodě.
Ani dnes, když opouštím Terrace House.
Mám moc práce.
- Nemám čas nad tím přemýšlet. - Máš toho tolik.
Pochopitelně mě to dojalo. A mám radost z mangy.
A pochopitelně, že jsem smutný, že odcházím, protože to tady byla zábava.
Ale zároveň...
musím myslet na budoucnost, chápeš?
Nemůžu to s dojímáním přehánět.
- Musíš se soustředit na další krok... - Jasně.
Žádný smutek, ani slzy.
Přesně tak.
Máme ty dobré věci. To, že jsme se poznali.
- Jo, poznali. - Přijde mi...
Myslím, že tenhle program je víc o poznávání lidí,
- ne naopak. - Souhlasím.
Poznali jsme se. To je na tom to nejlepší.
- Začátek. - Že jo?
Pokaždé když půjdu do obchodu
a uvidím Spirits, řeknu si...
To je můj kámoš.
- To je kámoš. - Můj kámoš.
- Já taky... - To udělal kámoš.
Já to budu mít stejně, až budeš hrát zápas:
„To je můj kamarád.“
- „Kapitána znám.“ - To je on.
Ten kluk na olympiádě je můj kámoš.
- Sakra. Chci se tam dostat. - Povede se ti to.
- Budu se snažit. Ze všech sil. - Musíš.
Musíš se snažit.
Jedním z důvodů, proč jsem tu chtěl být,
bylo potkat někoho, kdo mě bude inspirovat.
A víš co? Ty jsi to nejlepší, co se mi stalo.
- Už jsi to řekl tolikrát. - Vážím si toho.
Nápodobně.
Mám to stejně, kámo.
- Doufám, že i když tohle skončí... - Já taky.
- ...doufám, že zůstaneme přátelé. - Určitě.
- Myslím, že jsi můj nejlepší kamarád. - Díky, chlape...
Pojď na mou hruď.
- Vážně, díky. - Tak to stačí.
- Bylo to moc? - Mezi chlapama? Jo.
- Uklidníme se. - Fajn...
- Peppe už asi musí vyrazit. - Jo.
Potřebuješ pomoct?
Prosím? Ne, díky.
Není to tak těžké.
Nelíbí se mi to.
- Tak jo... - Už je čas?
Ano.
- Můžeme se vyfotit? - Jasně.
- Kde? - Kde je dobré místo?
- U tabule? - Nebo na gauči?
Tabule bude fajn.
Promiň, že jsem to dala na tvůj komiks.
Uděláme tuhle italskou pózu?
- Takhle? - Není to neslušný?
- Je hrozná. - Potřebujeme to jen na chvíli.
Měl bys být uprostřed.
Časovač je na sedm vteřin.
Pojď trochu níž.
DÍKY, MÁM VÁS RÁD! MÁM VÁS VŠECHNY RÁD!
- Díky. - Potěšení na mé straně.
Díky, Peppe.
- No... - Díky.
Díky. Bylo to super.
Mrzí mě, že jsem tu s vámi nemohl být víc.
Grazie.
Brzy se uvidíme.
- Už nemůžu být smutný. - Díky.
- Byla tu s tebou zábava.
- Nebrečíš, že ne? - Ne.
- Přijeďte mě navštívit. - Určitě.
- Stavím se na espresso. - Pojď mě znova obejmout.
- Pojď sem. - Pojď sem.
Díky. Vážím si toho.
Uvidíme se brzy.
- Tak já jedu do práce. - Měj se.
Uvidíme se brzy.
- A židli... - Hodně štěstí.
- Uvidíme se. - Potáhnu to.
Ciao.
Vezmu si klíč.
- Ciao. - Ciao.
- Díky. - Díky, Peppe.
Zatím.
Zase se uvidíme.
Tohle tu nesmím nechat.
Díky.
Jsi v pohodě?
- No... - Jsi smutná?
Jo.
- Buď silná, slečno růžová. - Dobře.
Jsem ráda, že to takhle proběhlo.
- Že? - Byl vtipný do poslední chvíle.
- Že jo? - Určitě.
ASAKUSA, TOKIO
Chtěl bych využít příležitosti a něco vám oznámit.
Byl jsem oficiálně vybrán do Terrace House.
ILUSTRÁTOR
- Výborně. - Moc děkuji.
Omlouvám se za potíže.
Lidé v práci a mí přátelé, se kterými jsem mluvil
- z toho mají radost. - Děkuji za vaši podporu.
Kdybych měl hádat, proč tě vybrali,
řekl bych, že je to tvá povaha a slušnost.
Kdybys nebyl sám sebou a na něco si hrál,
nebo kdybys na to tlačil, abys v televizi vypadal dobře,
lidé by to prohlédli.
- Buď sám sebou. - Rozumím.
Je to už rok, co jsi v Tokiu?
- Ano. Asi deset měsíců. - Takže ani ne rok?
Bude pro tebe velká změna žít v domě
s cizími lidmi.
- Navíc tě budou nepřetržitě natáčet, že? - Ano.
Možná uvidím i koupající se dívky.
Tak to se asi budu muset dívat.
To ano.
Láska vzniká i na takových místech, třeba v armádě nebo na rybářských lodích.
Když se ocitneš v malé skupině,
máš tendenci hledat někoho, kdo tě silně přitahuje.
Doufám, že se budeš snažit a zůstaneš upřímný.
Udělám pro to vše.
Můžu tě přijít navštívit?
Nejsem si jistý ohledně pravidel o návštěvách.
Když v tom pořadu budeš ty, budu se určitě dívat.
Jsou v polovině řady, příběh asi nebude dávat smysl.
Doufám, že mi alespoň nahraješ něco z koupelí.
Jistě. Vypálím vám DVD.
BASKETBALISTA
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
OMOTESANDO, TOKIO
KAVÁRNA SANDŽIKKEN
- Ahoj. - Ahoj.
Čau.
My jsme už...
Co jste už?
Snažily jsme se přijít na to, co nám chceš říct.
- Ohledně toho... - Předpokládaly jsme...
- Co jste předpokládaly? - Spoustu věcí.
Víte, co je Terrace House?
- Hádaly jsme, že... - Viděla jsem nějaké díly.
- Připravte se. - Konečně.
Popřejte mi.
- Jo! - Ti kluci tam mají takové štěstí.
A chudáci holky, které tam bydlí...
- Proč? - Zlomíš všem srdce.
Myslím, že tam teď žijí fakt hezké holky.
Co když si najdeš japonského přítele a přestěhuješ se za ním?
- To by šlo. - Co když nebude chtít?
Koho si vybereš...
Co když bude chtít zůstat v Terrace House?
Nech toho. Přestěhovali bychom se k sobě.
Potkáš tam svého dalšího kluka.
Možná si odvedeš všechny tři.
- Hezky! - Super!
SAKURAŠINMAČI, TOKIO
- Jak se máte? - Fajn.
- Co ty? - Fajn. A ty?
Co tu děláš?
Mám dobré zprávy...
- Konečně? - Jo, konečně.
- Jaké? - Našel si přítelkyni.
Kéž by.
Budu žít v Terrace House.
- Znáte ten pořad? - Jo, znám.
- Budu tam žít. - Vážně?
Co tam budeš dělat?
Začal jsem dělat stand-up a to mi vážně pomáhá
poslední čtyři měsíce.
Rozešel jsem se s přítelkyní a...
Cítím, že to je začátek. Začnu něco dělat a...
najdu sám sebe a pak... možná...
se posunu k dalším věcem, které chci dělat.
Vždycky jsem věci dostával od tebe, táty a...
Takže mi všechno splatíš?
Doufám. Jednou ano.
Koupíš tátovi auto?
Jo, chci mu koupit auto. To by bylo fajn.
Možná renovovat část domu v Arizoně.
Chci vám to vrátit, to je jeden z mých cílů.
Je to dobrý začátek.
- To zní skvěle. - Jo.
Určitě. Těším se.
- Fajn... - Zajímavé.
Mezinárodní sestava!
- Máš pravdu. - A Peppe...
- Peppe je pryč. - A my sledovali jeho odchod.
Viděli jste tu děsivou scénu?
Emika použila jeho komiks jako podtácek.
Taková neúcta! Pití se na časopis nedává!
Zmačká se.
Jak to mohla udělat v přítomnosti autora?
To mě jen utvrzuje v tom, že jí pohrdám.
- A pak... - Šokující nová sestava.
- Opravdu. - Na moment
- jsem si myslel, že přijde Lily. - Já taky.
- To by mohl udělat. - Že ano?
Rád bych viděl hovory mezi ním a Emikou.
Já taky.
- To by se mi líbilo. - Souhlasím.
Hádám, že je to Lilyho osobní řidič?
Vypadá to tak.
Působí jako plný energie.
- A pak tu máme... - Rusku!
- Musí to být modelka. - Je okouzlující.
Tak sebejistá!
„Možná si s sebou do Ruska vezmu všechny tři kluky.“
Z toho mám husí kůži.
A pak...
- Máme tu... - Stand-up komika.
Co je stand-up?
Mají to v Americe, jdeš sám na pódium a řekneš pár vtipů.
Protože Ryo mluví anglicky,
je šance že si hned sedne s tou ruskou dívkou.
Můžeme se těšit na západní humor.
- To je pravda. - Cizí humor se jim může líbit.
Udrží s nimi řidič krok?
- Dobrá poznámka... - Je v Tokiu jen deset měsíců.
Během té doby
se naučil jen obyčejné neslušné vtipy.
- Chce se dívat, jak se holky koupou. - Řekl to.
„Možná se podívám.“ Vypadal u toho tak vážně.
Když říkáš neslušné vtipy vážným tónem, je to ještě trapnější.
Chce to trochu veseleji.
Bylo mu řečeno, aby se choval přirozeně, a on se pak vytasí s takovým vtipem.
- To se může vymstít. - Taky si myslím.
MÁM ZÁPAS V NAGOJI - RYO
- Ryo se vrátí zítra? - Myslím, že ano.
Bože... ach jo...
Neodpoví, když se ptám, kdy se vrátí domů.
Nebere mě vážně.
Vždyť se ho ptáš na tolik věcí.
Nebere mě vážně. Ani trochu.
Když to vidíš mezi...
- Měly bychom tam jít... - Rychle. Čekají.
Půjdeme spolu.
Já nemůžu. Prosím, rychle.
Co mám říct?
Já nevím. „Dobrý den“?
To ne. Už je noc, takže: „Dobrý večer.“
Já to nezvládnu.
- Ano? - Ahoj.
Ahoj, můžete otevřít?
Je to cizinka!
- Ahoj! - Tobě to sluší.
- Ahoj! - Ahoj, jak se máte?
- Jak se máš? - Skvěle.
- Jak se jmenuješ? - Já jsem Hana.
Hana. Těší mě, Hano. Já jsem Vivi.
- Já jsem Emika. - Emika?
- Ty jsi tak krásná. - Ne, to ty!
Takže my spolu budeme bydlet, co?
Mám takovou radost, že jsem tady. Je to tu super.
No jo...
- Mluvíte anglicky, že? - Jen trochu.
Ne, tvoje angličtina je perfektní. O moc lepší než moje.
Děkuju. Umíš japonsky?
Co myslíš?
Co?
Myslím, že trochu umíš...
Jak dobře umím?
Ty jsi mě vyděsila.
Proč mi to děláš?
Říkala jsem si: „Potřebujeme tě tady hned teď, Ryo.“
- Já jsem Vivi. Ty jsi Hana a... Emika. - Já jsem Emika.
- Kolik ti je? - Je mi 24.
Máme starší sestru?
- Jsi nejstarší. - Jsem ráda.
Počkat, kolik je vám?
Je mi 21. Brzy už 22.
Je nám stejně, oběma 22 let.
Aha. Tak to jsem vážně nejstarší.
Čím se živíš?
Jsem modelka a herečka. Začínající herečka.
Narodila ses v Japonsku?
VIOLETTA RAZDUMINAOVÁ MODELKA
- V Německu, vyrůstala jsem v Rusku. - V Rusku? Vážně?
Kolika jazyky mluvíš?
- Dobrá otázka. Kolik jich znáš? - Tři jazyky.
- Takže jsi trilingvní. - Ale ty poslední dva mi moc nejdou.
Moje japonština i angličtina jsou nevalné.
- Jak dlouho žiješ v Japonsku? - Počkej...
Jsem tu šest let.
- Aha. - V říjnu to bylo šest let.
Přistěhovala ses v 18 letech?
Hned po střední škole. Přistěhovala jsem se a nakonec tu zůstala.
Co tě sem přivedlo?
Znáte módní akademii Bunka?
- Slyšela jsem o tom. - Přihlásila jsem se tam,
protože jsem chtěla být módní návrhářkou.
Proto jsem původně přijela do Japonska,
ale moje cíle se v průběhu času změnily.
A co tě přivedlo do Terrace House?
Vypadalo to jako zábava! Já jsem takový otrok zvyku.
Vstávám každý den ve stejnou dobu a dělám stejné věci.
Pořád jsem mladá.
Chci zažít dobrodružství a zkoušet nové věci.
Když jsem se o Terrace House dozvěděla...
- Vždycky jsem bydlela sama. - Aha.
- Už asi od 14 let. - Prosím?
- Jsi tak nezávislá. - Vůbec ne.
Žila jsi sama ještě než jsi přijela do Japonska?
Ano. Když jsem se sem přistěhovala,
bydlela jsem s přítelem asi rok a půl.
- Žádný z kluků tu teď není. - Jsme tu jen my.
Žije tu basketbalista,
ale odjel na zápas. A zbylí dva kluci...
Opustili dům a už se nevrátí.
Nevrátí?
Takže chcete říct,
- že tu teď žádní kluci nejsou? - Jo, bohužel.
- Uděláme si večírek, když jsou pryč. - Super.
- Ukážeme ti náš pokoj. - To jsou teda věci.
A jsme tu. Je tu trochu... Je tu trochu nepořádek.
Krásný pokoj!
Páni, to je...
Emika spí támhle a já tady.
- Tohle je moje postel? - Jo.
- Vítej. - Díky.
Moc se těším. Nikdy jsem nebydlela v pokoji s jinými děvčaty.
- Jako kdyby se přistěhovala Barbie. - A teď mi řekněte.
Přišly jste o dva spolubydlící, ano?
Zbývá jeden? Basketbalista, že?
Líbil se vám někdo?
- Mám jí to říct? - Ne... Co?
- Tak jo. - Líbí se nám stejný člověk.
- Kdo? Ten basketbalista? - Ano, Ryo.
- Aha... - Líbí se nám oběma.
- O tom si s tebou musím promluvit. - Asi si není jistá.
Počkat. Vám se oběma líbí stejný kluk?
- A další kluci přijedou brzy? - Přesně!
Vážně se na nováčky těšíme.
- Kdo ví, jací kluci přijdou? - Přesně.
Vážně se na ně těším.
- Kdo tě přitahuje? - To chci taky vědět.
Líbí se mi sebevědomí kluci.
Nemám ráda pesimistické typy.
To zní jako Ryo, s tím sebevědomím, že?
- Vážně? - Jo.
- Máte fotku? - Ryoa?
- Mám. - Ukážeš mi ji?
- Proč ne? - Ukážu ti ji.
- Všechny ti ukážu. - Miluju basketbal.
- Dřív jsem ho hrávala. - Počkej, vážně?
Vypadá v pohodě...
- Proč se směješ? - Ale počkej... to není...
Nejde mi jen o vzhled. Přitahuje mě spíš charisma.
Hana to má stejně.
- Ryo je sebevědomý a... - Ne, já ne.
Ryo stojí za houby.
- Aha. Takže jí se líbí víc. - Ne, to ne. On je k ničemu.
Už jsi mu řekla, co cítíš?
- Ví něco? - Nic jsem mu neřekla.
Takže to neví?
Nevím, co si o mně myslí.
- Myslím, že to neví. - Ani já.
Měla bys mu prostě dát pusu.
- Ne? - To ne.
Ne? Proč?
Možná by se mu taková suverenita líbila.
- Udělej to! - Hana byla první, kdo...
Ne, nemůžu.
Žiješ jen jednou.
Moc se bojím. To bych nemohla.
Neříkala jsi, že si myslíš...
Aha?
- Půjdeme tam? - To byly dveře?
- Ano. - To byl zvonek u dveří?
- Je tu nový spolubydlící? - Měla bys jít ty.
- Čekají na uvítání. - Zase já?
- Vážně? - Promiň, já na to nemám.
- Emočně to nezvládám. - Neměla by jít Vivi? Je nejstarší.
- Nejstarší? - Přinutily byste mě to udělat?
- Sotva jsem přijela. - Chci si ještě povídat.
Hodně štěstí. Popovídáme si potom.
Ano?
Ahoj, já jsem nový spolubydlící.
Super.
- Pojď dál. - Díky.
- Ahoj. - Ráda tě poznávám.
- Dobrý večer. - Nápodobně. Já jsem Kai Kobayashi.
- Kai Kobayashi? - Ano.
- Emika Mizukoshiová. - Těší mě.
Ráda tě poznávám.
- Kam si mám dát kufr? - Kamkoli. Možná sem.
- Přímo sem? Dobře. - Jasně, je to pořádný kufr.
Asi jsem si toho vzal hodně.
- Jsi doma sama? - Ne.
Nahoře jsou další dvě.
- Dvě holky... - Přivezl jsem suvenýry.
- Jako první víno. Piješ ho? - Zbožňuju víno.
- Taky piješ? - Jo.
Fajn, tak budu mít parťáka.
- Přinesl jsem také nahřívací dečky. - Těch je.
- Vezmi si, prosím. A taky... - To se teď hodí.
Přinesl jsem i tohle. Gumové medvídky z Ameriky.
Super.
- Jsou výborní. Ochutnej. - Moc děkuji.
- Říkal jsi Kai, že? Kai Kobayashi? - Ano, Kai.
Přijel jsi z USA?
Dřív jsem žil v Americe.
Před třemi lety jsem se poprvé přestěhoval do Japonska.
Žil jsem v několika různých zemích.
Thajsko, Malajsie a Vietnam...
A před třemi lety jsem se přestěhoval do Japonska.
Konečně, tady jste.
- Ahoj! - Ahoj.
Vy jste se schovávaly? No páni!
Co myslíš tím „no páni“?
Kde se v ní bere tolik energie?
- Můj bože. - Můj bože. Ach, bože.
- „Můj bože“? Proč? - Ahoj.
- Ráda tě poznávám. - Těší mě, jmenuju se Kai Kobayashi.
- Tai Kobayashi? - Kai.
Těší mě, Vivi.
- Lily? - Vivi.
- Vivi? - Vivi.
Těší mě.
Já jsem Hana.
Ty se ale umíš podívat do očí.
Proč vy dvě tak vyvádíte?
Blázni.
- Kolik ti je? - Je mi 25.
Působíš vyrovnaně, myslela jsem, že ti je tak 35.
Vážně? To ne.
- Čím se živíš? - Dělám stand-up výstupy.
- To je... - Co? Ty jsi komik?
- Jo. - Jupí! Já zbožňuju komedie.
Stand-upy jsou vážně těžké. Musí ti to myslet.
- Sleduješ americké stand-upy? - Sleduju jich hodně.
ZAČÍNAJÍCÍ KOMIK
- Kdo je tvůj nejoblíbenější komik? - Asi... Chris Rock.
- Kdo je to? - Taky ho neznám.
- Ptala ses, ale neznáš ho. - Neznáš?
Jsi Japonec?
- Napůl Japonec, napůl Američan. - Aha.
Mluvíš i anglicky?
Ano. Dělám stand-upy v angličtině.
- V angličtině? - Super.
- Kde jsi bydlel v Americe? - V Arizoně.
Zbožňuju Ameriku.
- Víš, kde Arizona leží? - Nemám tušení.
Kde to může být?
Hned vedle Kalifornie.
- Jezdím do Ameriky jednou měsíčně... - Jo?
- ...v průměru. - Proč tam jezdíš?
Jsem začínající herečka.
Často jezdím do Los Angeles.
Aha.
Navštěvuješ hodně konkurzů?
Právě teď si hledám agenta.
Chtěla jsem se tam přestěhovat a pořádně se do toho opřít.
Asi to znáš líp než já,
ale prosadit se v Hollywoodu je vážně těžké.
Je to uzavřená společnost,
- záleží na tom, koho znáš. - Chápu.
- Jezdím tam, abych získala další konexe. - Jasně.
V Los Angeles se hodně paří.
- Hodně paří? - Jo, vážně.
To jsou krásné skleničky.
Působivá práce.
Kolik chceš?
Jak dlouho děláš stand-upy?
Moc dlouho ne. Asi... počkej... je to asi pět měsíců.
Co tě k nim přivedlo?
- Trpěl jsem depresemi. - Co se stalo?
Měl jsem dlouhodobý vztah, tři roky.
A když jsme se rozešli, viděl jsem poprvé stand-up vystoupení.
Asi to zní vážně, ale smích mě zachránil.
Pomohl mi zapomenout na životní útrapy.
A inspirovalo mě to, abych stejně pomáhal druhým.
- Vážně? - Cože?
Zase já?
- Musím zase já? - Promiň,
- že tu jen sedím. - Nejsem dobrá společnice.
- Vážně? - Dneska jsem úplně nesvá.
- Páni, další člověk. - Jsem ráda, že tu jste.
Obvykle jsem klidnější.
Opravdu? Tak to jsem rád.
Ano?
Omlouvám se, že ruším tak pozdě. Jsem nový spolubydlící.
Pojď dál.
Je tady.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
- Rád vás poznávám. - My tebe taky.
Dej si kufr někam sem.
- Kamkoli. - Omlouvám se.
- Těší mě. - Těší mě.
- Já jsem Tupas. - Tupas?
- Rád vás poznávám. - Nápodobně. Uděláme ti místo.
- Prosím, vezměte si. - Díky.
- Sladkosti. - Nic zvláštního.
Já jediná nepřinesla nic.
- Jen krásnou vůni. - A úžasný půvab.
Super. Díky za dobroty.
- Moc díky. - Za málo.
- Odkud jsi? - Z Filipín.
Vážně? Můj táta je z Indonésie. Jsme sousedi.
- Sousedi? - Těší mě.
- Hezky. - Jsme mezinárodní skupina.
- Oba tví rodiče jsou Filipínci? - Ano.
- Zajímavé. - Kdy jsi přijel do Japonska?
- Když mi bylo osm. - Aha.
- Kolik ti je teď? - Je mi 22.
Stejně jako nám.
- Letos ti bylo 22? - Letos mi bude 23.
Takže o rok starší.
Čím se živíš?
V současné době
pracuju jako asistent Lily Frankyho.
- Vážně? - Je slavný?
- Zbožňuju Lily Frankyho. - On je fotograf?
Není fotograf?
- Je ilustrátor. - Ano.
OSOBNÍ ASISTENT
- Ty taky kreslíš? - To ne...
Začal jsem mu dělat asistenta až letos.
Až do loňského prosince
jsem pracoval u nás doma v prefektuře Aiči v jedné továrně.
- Pracoval jsem v úplně jiném oboru. - Aha.
Nevím, kam chci směřovat svou kariéru,
ani co mě bude bavit.
Při pobytu v Terrace House
se chci inspirovat vašimi různými životními styly
a snad mě ta zkušenost někam posune.
Páni.
Jak ses stal Lilyho asistentem?
V televizi byla soutěž,
kde se mezi sebou utkali mladí muži a vybrali vítěze.
Já měl to štěstí, že jsem soutěž vyhrál.
Lily mě najal na základě toho pořadu. Řekl mi, abych pro něj pracoval.
- No teda. - Tak to bylo.
Super.
Dáš si něco k pití? Piješ víno?
- Dnes si dám. - Dnes?
- Obvykle nepiješ? - Nepiješ často?
Musím být kdykoli připraven řídit.
- Chápu. - Aha.
- Jsi zodpovědný. - To je.
Připijeme si.
Ano.
Kdo se toho ujme?
Tak dobře... těší mě.
Moc mě těší, lidi.
Moc mě těší.
- Na zdraví! - Na zdraví.
Víno je výborné.
- Snadno klouže do krku. - Souhlasím.
Je sladké.
Jak vypadá zbytek domu?
Je to krásný dům.
- Ještě jsi ho neviděl? - Ne, neviděl.
Chcete prohlídku?
Uděláme ji? Můžeme do pokoje kluků?
Prosím, ukaž nám to.
- Ryoovi by to nevadilo. - Dobře.
Tudy, prosím.
- Půjdeme se podívat? - Ano.
- Tadá! - Promiň.
To je paráda.
Skvělý pokoj. Je obrovský.
- Jsou tu tři postele. - Můžu si vybrat jakou chci?
Ryo spí na téhle.
- Rozdělte si tyhle dvě. - Horní a dolní.
Starší má přednost. Vybírá Kai.
- Starší má přednost? To je pravidlo? - Ano.
- Nechám to na vás. - Díky za pomoc.
- Dobrou noc. - Díky.
Vezmu si tu horní.
- Můžu mít spodní? - Jo.
- Fajn, tu jsem chtěl. - Ano? Tak super.
Dobře.
Je tu tolik místa.
Přijde mi to neskutečné.
Mně taky. Ještě mi to nedošlo.
Bude to zábava.
Víš, čeho bys tu chtěl dosáhnout?
Nejsem v Tokiu ani rok.
Nemám tu moc přátel.
Ne?
- Takže... - Proč?
Potkávám lidi většinou v práci nebo když mě pan Lily představí.
Málokdy se sejdu s někým mého věku nebo společenského postavení.
- Nemám moc přátel. - Aha.
- Chci si tu najít přátele. - Chápu.
Jaký je Lily?
Je moc laskavý.
- Aha. - Ano.
- Nikdy se mu nedokážu odvděčit. - To je síla.
A abych vůbec mohl začít, musím pracovat hodně tvrdě.
Líbí se mi, jaký respekt k němu chováš.
- Nic než respekt. - Vážně? To je hezké.
Na něj nemám.
- A už máme celou sestavu. - Výborně.
Co si myslíš, náš ctěný sportovče?
Myslím, že Ryo nedokáže odolat Vivi.
- Myslíš? - Já taky.
- Zblázní se do ní? - Asi ano.
Co si myslíš o Vivi?
- Je nádherná. - Že? Opravdu hezká.
Nejhezčí žena, co znám.
Snad se z ní stane herečka.
- Je senzační. - Krásná.
- Nádherná. - Okouzlující.
- Shochan se zamiloval. - Líbí se ti.
Vážně se mi líbí. Chci ji poznat.
A je také pohotová.
Je mladší než Ryo, ale je hodně inteligentní.
Nějakou dobu bydlela sama.
A miluje basketbal.
Ryo do ní bude blázen.
Je chytrá a miluje basketbal.
- Zásah. - Podle toho, co Ryo zatím říkal,
nebude Hana a její ztřeštěná povaha pro něj to pravé.
Hana je moc bláznivá, a on hledá někoho s nohama na zemi.
Možná bude zklamaný, protože je Vivi mladší než on.
Bude vtipné, jestli podlehne jejímu půvabu.
- Je tak krásná. - Bude to úplné KO.
Zapomeňte, že jsem něco říkal. Je jeho typ.
A pak je tu Kai.
- Není Kai krasavec? - Jsi do něj blázen.
- Je sexy, že jo? - Souhlasím.
- Souhlasíš? - Vážně se mi líbí.
Je to osobnost.
- Je zajímavý. - Přesně tak.
A líbí se mi, že jeho smysl pro oblékání je trochu zvláštní.
Taky si myslím.
A má krásný hlas.
- Takový mají oblíbení kluci. - Sametový hlas.
Musí mít úspěch u žen.
A Tupas je...
- Je tak zodpovědný. - To je.
Řekl: „Starší má přednost.“
- To se často neslyší. - Dostalo mě to.
A Kai na to: „Já si vezmu tu horní.“
A Tupas se zeptal: „Můžu si vzít tu spodní?“
„Chtěl jsi spodní?“ Kai byl úplně v pohodě.
Ten rozhovor se mi moc líbil.
- Zahřálo mě to u srdce. - Mě taky.
Myslím, že Tupas něco hodně pokazí.
Taky si myslím! Něco naprosto spektakulárně pokazí.
Vidím to stejně.
Možná náhodou Terrace House zapálí.
To se může stát.
„Tupasi, nechal jsi zapnutý sporák?“
Dovedu si představit, že nechá zapnutý sporák
nebo sní neúmyslně Viviin dort. Má slušný potenciál.
Třeba mu ukradnou auto. To se taky může stát.
Zapomene ho zamknout.
- Proč si to myslím? - Protože je to možné.
Co hůř, Emika ho zmanipuluje a bude si s ním pohrávat.
„Promiň, Emiko. Mám vyčerpanou kreditku.“
Podvedla by ho.
Tak by ho to zničilo, že by už nemohl dělat Lilymu řidiče.
- A Lily by zkoušel sbalit Emiku. - Souhlasím.
- „Tupasi, představ mě.“ - „Ano, pane.“
- „Ano, pane...“ - „Starší má přednost.“
Takže noví kluci...
Co si o nich myslíš?
I když jednoho jsi ještě neviděla.
Když budu hodnotit vzhled,
Kai je můj typ.
- Libí se mi i jeho hlas. - To chápu.
Má nádherný hlas.
- Smyslný hlas. - Že? Taky jsem si říkala.
Určitě zní skvěle, když mluví anglicky.
Jak jsem seděla vedle něj, jeho hlas mě okouzlil.
Vážně?
Má i krásné oči.
- Působí mile. Hezky se s ním povídá. - Pravda.
Ze všech kluků se mi s ním povídá nejlépe.
Vážně? S Ryoem to není v pohodě?
Když je tu Ryo, je hodně nervózní.
Aha.
Co si myslíš ty, Emiko?
- Kai je vážně sexy. - Myslíš?
- Jak se jmenuje? To... Tupas? - Jo, Tupas.
To je taky sympaťák.
Zaujal mě. Je tak rozumný.
Nemůžu uvěřit, že je jen o rok starší.
Už dlouho jsem nepotkala vrstevníka, který by byl tak klidný.
- Určitě toho v něm je víc. - Víc k objevování.
- Krom toho říkal, že je nervózní. - Doufám...
Doufám, že se v domě rychle zabydlí.
- Která z holek... - Ano?
Která z nich tě zatím nejvíc přitahuje?
Rád bych nejdřív slyšel tvůj názor, stařešino.
Myslím, že jsem z kluků nejmladší.
- Kolik že ti je? - Je mi 22.
Jasně.
Já...
Mám dobrý pocit z Vivi.
- Je nádherná. - Souhlasím.
Hodně se směje, to se mi líbí. To je moje.
To je hezké.
Já... no...
Nejsem ten nejveselejší člověk.
- Možná. - To vidím.
Takže asi...
Chtěl bych někoho, kdo je na tom podobně.
I citově.
Myslím, že by ses hodil k Emice.
- Emika je skvělá. - Souhlasím.
- Je klidná. - Jo, je rozumná.
Fakt chci vidět Ryoa.
- Jsi do něj zamilovaná. - To není pravda.
Možná se ho zeptám, co si o tobě myslí.
To by bylo podezřelé! Určitě by mu to došlo.
- Měla bys mu říct, co k němu cítíš. - Co?
Řekni mu to, až bude doma.
Já chápu, že je těžké být k němu upřímná.
Proč?
Nechce se soustředit na hledání partnerky.
Namísto toho raději pracuje na sobě, aby byl lepší.
S tím souhlasím.
- Vážně? - Působí inteligentně.
Z toho co říkáte to vypadá, že vyznáváme stejné hodnoty.
Já bych dělala to samé. Soustředila se na sebevzdělávání
a doufala, že se jednoho dne někdo objeví
a všimne si mé snahy. To bych moc ráda.
Nevím, co si počnu, jestli se Ryo na první pohled zamiluje do Vivi.
- Ale... - To se nestane.
- Musela bych tě zabít. - Říká, že se zamiluje rychle.
Já slyšela, že po prvním seznámení jedná rychle.
- Aha. - Asi má rád lov.
V tom jsme stejní.
- Já chci být lovec. - Jo?
Těším se, až ho poznám.
Hodně se těším.
Zajímá mě, jaký je.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020